Denne alliance, du har dannet med disse nye rumvæsner -
- er intet værd. - De har ikke givet os grund til at tvivle.
Tidligere i Falling Skies...
Fortæl mig, hvilket tårn du planlægger at angribe med volmerne.
- Gå ad helvede til! - Slog du dem ihjel?
Du gav mig intet valg.
Sikkerhedsnettet er online i løbet af få minutter.
- Dette rum vil blive din grav. - Tag tårnet i Boston -
- og vi fjerner nettet, og vi får Karen.
Vores liv afhænger af denne mission.
Lad os komme af sted, folkens.
Ved du, hvad jeg bedst kan lide ved Chicago?
- Hvad, brormand? - Pizza.
Sig hvad du vil om New York, okay?
Men den by er intet mod Windy City -
- når det gælder pizza. - Endnu en grund til at hade de svin.
Omkring 30 kilometer tilbage. Hidtil ingen fremmed modstand.
- De skal nok være der og vente på os. - Ja, hr.
Lad os bare håbe, at Mason og hans team -
- kan finde ud af at affyre den kæmpestore rumvæsenkanon.
Når du vænner dig til symbolikken, er volmsproget faktisk ganske intuitivt.
Det er næsten elegant.
Desværre er det en tunge designet til pragmatisme, ikke poesi.
Hvordan går det?
Alle systemer virker til at være klar.
- Så den vil virke? - Næsten helt sikkert.
Vi har ikke megen plads til "næsten" her, doktor.
Med "næsten" anslår jeg en 94 procents sandsynlighed -
- for, at våbnet vil fungere som forventet.
- Godt. Nogen kontakt med volmskibet? - Nej, men det var heller ikke forventet.
- De vil være der, ikke? - De vil se varmen når vi ødelægger tårnet.
Det vil fungere som en slags navigationsfyrtårn.
Jeg ved, vi har gennemgået dette mange gange, det er bare...
At hele skæbnen for din planet og menneskeheden er på spil?
- Ja. Noget i den retning. - Alt vil gå godt, min ven.
- Det er du nødt til at tro på. - Det gør jeg også. Tak.
Jøsses.
- Hej. Måske skulle jeg holde det. - I dine drømme, Bobo.
Kommer det til at virke, oberst? Planen, mener jeg.
- Det skal virke. - Forstået, hr.
Men var det smart at tage hende med?
Det håber jeg for vores alles skyld. Hun og hendes øjenorme er lokkemaden for Karen.
Først på www.UnderDawgs.biz
Danske tekster af: UNCHAiNED.
- Det er svært at tro på. - Hvad er?
- Krigen slutter. - Slutter?
- Det er jeg ikke sikker på, jeg kan se. - Hvis volmvåbnet virker -
- og nettet slukker, og de andre volmere lander, kan jeg ikke se, det varer længe.
Du ved, hvad de siger. Det er ikke slut før det er overstået.
Jeg ved det. Men stadig...
Hvad?
Jeg har tænkt på, hvad der skal ske efter.
- Vende tilbage til et liv. Et rigtigt liv. - Et rigtigt liv?
- Hvordan forestiller du dig det? - Det er ikke noget specielt.
Et hyggeligt hjem med en stor have.
- Mener du det? - Ja, jeg mener det.
Jeg mener...
Hvad med dig?
Du skal ikke bilde mig ind, tanken ikke har strejfet dig -
- om, hvad du vil efter krigen?
Det har den ikke. Jeg ved bare, at jeg kan kæmpe.
Det er nok, det eneste jeg kan.
- Du ved, det ikke passer. - Det gør det.
Og det har jeg det fint med. Hvis jeg overlever. Med tryk på "hvis".
Jeg vil nok bare fortsætte, med det, jeg laver nu.
- Bare kæmpe? - Ja.
Der er intet, vi kan gøre for hende, Anthony.
Hvad siger du, oberst? Vent med at skyde, indtil vi ser det hvide i deres øjne?
I skal ikke vente på noget. Så snart I ser fjenden -
- sender I dem direkte til helvede.
- Den er jeg med på. - Jeg er med.
Dette er den klassiske "passer ikke start. Opsaml ikke $200" mission.
Vi stopper ikke før...
Det har været en ære at tjene med jer, så lad os give dem helvede!
Smil, dit røvhul!
Vi kommer tættere på.
Udmærket, så er det showtime.
Nettet i himlen er større her end i Charleston.
Det er fordi vi er tættere på tårnet.
Det er som en spøgelsesby.
Vi snød dem. De tror, vi er i Chicago.
Jeg krydser fingre. Vores fornemmelse om, at Karen følger Lourdes -
- kan være kommet os til gode. - Også at du intet øjenimplantat har.
- Hvis du havde, ville de være her. - Det er sandt.
Esphenierne vil dog snart opdage, de har begået en fejl.
Jeg ved, Weaver vil gøre alt for at holde ud, men...
De kendte til risikoen. Men jeg ved én ting.
Dan Weaver er lavet af støbejern.
- Han skal nok klare det, Jeanne. - Det ved jeg.
Udmærket, vi ved alle, hvad vi skal! Så lad os komme i gang!
- Doktor Kadar? - Jeg formoder, vi er klar til affyring.
Affyr!
- Nej. - Prøv igen.
- Vi skal bruge 10 minutter til at oplade. - De 10 minutter har vi ikke.
Beamere! To af dem!
De har opdaget os! De kommer direkte mod os!
Se!
Ja!
Ja! Ja!
- Det er væk. - Rigtigt. Det er væk.
- Godt arbejde! - Det var ikke, hvad jeg forventede.
Tårnet er væk. Nettet er nede. Det kalder jeg en succes.
- Enig. - Hvad nu?
Vi venter.
- Hej, far. - Hej, Ben.
- Lige dig, jeg mangler. - Okay.
Jeg er ved at gøre klar til mit møde med volmkommandøren, og jeg tror, at de vil -
- blive meget interesserede i at høre om de oprørske skittere.
Cochise sagde, at de aldrig havde oplevet den type bevægelse...
- Ok, men... - Hvad?
Oprørerne er usikre på volmerne. De har forladt lejren.
Det er forståeligt. De har altid kun kendt hinanden som fjender.
Måske kan vi hjælpe med det. Finde en måde at bringe dem tættere sammen på.
De er en meget værdifuld ressource.
Er alting okay, far?
Jeg har det fint. Jeg er træt.
Det har været et langt sejt træk. Jeg har indset, hvor meget mere vi skal gøre endnu.
Du har fået os så langt. På trods af alt, så er vi her på grund af dig.
Tak fordi du siger det. Det betyder meget.
Jeg håber, at når alt dette er ovre, så...
Far!
Lille Bjørn.
Det er skønt at se dig!
Det her er vist set før.
Ja.
Støbejern. Gik alt som planlagt?
Ikke på vilkår. Vi var vist ret kraftigt låst fast.
Jeg tør ikke tænke på, hvad der ville være sket, hvis ikke Cochise kom med sine mænd.
Næste gang, du har brug får en afledning, så regn ikke med mig, professor.
- Det bliver der forhåbentlig ikke. - Amen til det.
Igen mange tak for din assistance min, ven.
Da jeg havde forklaret situationen overfor volmkommandøren -
- skyndte han sig at sende et rumskib med mænd på en redningsmission.
- Sig tak til kommandøren. - Du vil selv få den mulighed.
- Vi skal mødes med ham i morgen tidlig. - I morgen tidlig?
Det er lidt tidligere end ventet.
- Jeg troede, du ville blive glad. - Det er jeg. Meget.
- Jeg kommer straks. - Hvad med Lourdes?
Hun bliver tilbageholdt. Og jeg tror ikke, at hun nogensinde bliver den samme igen -
- med mindre, vi får gjort kål på de implantater.
Det er sandsynligt, at Karen stadig sporer hende.
Hvis hun lever endnu. Hvilket jeg håber. Faktisk ville det være utroligt dejligt.
Vores spejdere rapporterer, at esphenierne er på hastigt tilbagetog mod nord.
Intet spor efter dem i en radius af ti kilometer.
Okay.
Vent lidt. Giv mig den. Jeg vil gerne udbringe en skål.
Jeg vil gerne udbringe en skål! Jeg har holdt for mange taler, for mange foredrag.
Jeg vil udbringe en skål. Ord er desværre kun ord, og de kan umuligt formidle den -
- taknemmelighed, jeg har i mit hjerte for dem, det har været mit privilegium -
- at kalde min familie, siden dette mareridt begyndte.
Nu er vi ved begyndelsen til enden -
- og det svage lys for enden af vores lange tunnel -
- skinner endelig på os. Så, for enden af vores rejse!
For fiskehovederne!
Må de fryse røven af på Nordpolen.
For sejr!
- Hørt! - Må den være hurtig -
- må den være komplet, og må den vare for evigt.
Håber den smager bedre end denne rottegift. Hvor fik du den fra?
Jeg står her på din kommando.
- Jeg er med dig. - Du har gjort det godt.
Og er dette de lokale ledere -
- som betyder så meget for dig? - Ja, hr. Dette er Tom Mason.
Jeg er blevet fortalt, dette er sådan I hilser på hinanden med ære.
Og dette er mig en ære, Tom Mason.
- Æren er helt min. - Og dette er oberst Dan Weaver.
Den modige hærfører i Chicagos lokkeduemission.
- Hej. - Jeg står med dig soldat mod soldat.
Ja. Tak.
Jeg er Waschak-cha'ab -
- hærfører for denne ekspeditionsstyrke. - Vi takker jer for at hjælpe os -
og vi ser frem til et langt og produktivt samarbejde.
Jeg tilbyder til gengæld min tak -
- for vores sejr og for min søns liv.
- Din søn? - Waschak-cha'ab er min far.
Og nu mine herrer, hvis I vil have mig undskyldt.
Jeg er sikker på, at I vil værdsætte, at der er meget, der skal gøres -
- før vi kan sikre området, og indsætte vores forsvar.
Selvfølgelig. Vi håbede på, at vi kunne diskutere -
- vores fælles strategi om at gå imod esphenierne.
Vi har nogle ideer. Observationer egentligt -
- fra en indfødts synsvinkel, som vi tænkte kunne være til gavn for dig.
Jeg lover, der vil være rigeligt med tid til at gennemgå de ting, I har forberedt -
- men...
Jeg vidste, der ville være et "men" herinde et sted.
Vær sød at forstå, oberst.
Volmerne har over tid udviklet en særlig strategi til at gå imod esphenierne.
Ja, det ville jeg så sandelig også håbe.
Hvad min søn prøver at sige er, at vi ikke behøver jeres hjælp i denne krig.
Krigen er ovre for jer. Den er ovre for alle mennesker.
Volmerne er veludrustede nok til at bringe kampen til fjenden nu.
Jeres militær er ikke længere nødvendigt.
- Faktisk vil de bare være i vejen. - Kommandør, vores planet, vores kamp.
- Det forstår jeg. - Det tror jeg ikke, du forstår.
- Jeg tror overhovedet ikke, du forstår. - Hvis ikke, du er interesseret i at -
- samarbejde med os i denne krig, hvad er så dine intentioner helt præcis?
I vil blive flyttet sydpå. Et sted, I kalder Brasilien.
Hvad fanden siger du? Brasilien?
I vil have alt, hvad I behøver.
I, jeres familier og venner. I vil være væk fra krigszonen, I vil være sikre.
- Volmerne vil sørge for sikkerheden. - Kommandør, dette er uacceptabelt.
Uanset hvad, er det hvad, der vil ske. Relokaliseringen begynder i dag.
Undskyld mig, hr, men nej det vil vi ikke. Hvis I ikke vil stå skulder ved -
- skulder som allierede, er det jeres privilegie, men dette er vores hjem -
- og vi vil kæmpe for det på vores måde. - I vil blive relokaliseret -
- og det er enden på vores diskussion. - Kommandør, vi har ingen interesse i -
- at blive beskyttet fra denne kamp. Vi er kommet alt for langt.
Hr, vær venlig, und...
- Tom. - Oberst, bliv hvor du er.
Lyle, hvis nogle af de stumper havner i denne kaffe -
- vil det være til din evige fortrydelse.
Professoren og Weaver har været væk længe.
- Hvad fanden laver de sammen med volmerne? - Taler strategi.
Strategi. Find fiskehoveder, dræb dem, slut.
Hvis Napoleon havde haft dig ved sin side i Rusland -
- ville alting være gået meget bedre for ham.
Tak.
- Hej, oberst Weaver! - Hvad er planen?
Få pakket jeres ting og gør klar til at rykke ud om en time.
En time. Det er al den tid, vi har.
- Hvor er min far? - Han bliver tilbageholdt af volmerne nu.
- Vent, hvad? - Kan ikke forklare, vi skal af sted nu.
- Hvorfor så travlt, oberst? - Det skal jeg fortælle jer.
- Volmene vil sende os til Brasilien. - Der er stadig millioner af esphenier -
- her i USA. Pludselig bliver vi afsendt til Brasilien?
- Det giver ikke mening. - De vil ikke have os til at kæmpe.
De vil realokkere os dertil. Sætte os i lejre.
- Fandeme nej! - Nej, det er derfor, vi skal af sted -
- inden de kan samle os sammen som kvæg. - Oberst Weaver. Hvad med min far?
- Vi kan ikke tage af sted uden ham. - Bekymr dig ikke om din far, min dreng.
Jeg får ham væk her fra sammen med os, men lige nu har vi travlt, okay?
- Kom så, folkens! - Så det viser sig, at volmerne ikke er -
- bedre end fiskehovederne. Er det ikke bare smukt?
Der ikke tid til det her, Pope. Få pakket og gør klar til at smutte.
Det er okay.
- Far? Hvad er det galt? - Jeg er okay.
Værsgo.
Hvad er det her? Nitroglycerin? Er der noget i vejen med dit hjerte?
- Hvor har du de her fra? - Dr. Glass.
Hvor længe har du taget dem? Fortæl mig det. Hvor længe?
Et par måneder.
Jeanne...
Du må ikke fortælle nogen om det her, okay?
Især ikke Tom. Lov mig det.
- Okay, jeg lover det. - Okay.
- Vi burde tage til Brasilien. - Nej, skatter.
Vi kan ikke tage til en slags koncentrationslejr.
- Jeg forstår ikke, hvorfor vi ikke... - Men jeg kan forklare.
Vi har et job at udføre her, og jeg stoler ikke på, at volmerne vil gøre det for os.
Desuden, skatter, kan du virkelig selv se din gamle far -
- sidde et sted på en strand?
Vi er nødt til at smutte.
- Hvor er min far? - Jeg garanterer, han er sikker, Matt.
- Jeg tror ikke på dig. - Jeg lover det.
I vil blive genforenet når I går ombord på transporten i aften.
Du lover? Du snød os, dit møgsvin.
Du tager fejl, John Pope. Vi vil besejre esphenierne, som vi lovede -
- og I vil overleve resten af krigen -
- sikkert og i fred. Men lige nu er det nødvendigt at lægge jeres våben -
- og forberede jer på at rejse. - Hvis I virkelig er vores allierede -
- hvorfor skal vi så lægge vores våben?
I har ikke brug for våben i Brasilien.
Op i røven med det, lad os kæmpe os ud af dette hul.
- Også jeg. - Kig en gang mere, Pope.
De har de der volmvåben.
Hvorfor gør I det her?
Som du, er jeg soldat, oberst. Og som du, følger jeg ordrer -
- om jeg er enig i dem eller ej. - Så ved du, at det her er forkert.
Jeg beder dig, hr. Tving mig ikke til at bruge magt.
Beordr dine folk til at lægge deres våben -
- og gøre sig klar til transporten.
Læg jeres våben.
Lev til at kæmpe en anden dag. Det er det, der står på spil her.
Så det her er sidste udspil af den mægtige alliance.
Du vidste bedre. Du havde en mavefornemmelse om, at det var forkert.
Men Tom, han overtalte dig.
Jamen tillykke, oberst. Volmerne har lige gjort -
- hvad fiskehovederne ikke kunne... fået os i knæ.
Min søn skulle havde advaret jer i tide -
- om, at fysisk kontakt med en volmkommandør -
- er et alvorligt brud på etiketten.
Der er mange ting, jeg ønsker, din søn havde advaret mig om.
Du må forstå. Han havde sine ordrer.
Det indser jeg nu. At lyve må være en universel ting.
Det var ikke meningen at føre jer bag lyset.
Det er mig, der er fjolset her. Jeg troede, der var et venskab mellem -
- din søn og mig. - Professor, hvorfor er du så modvillig -
- til at gøre det, vi beder om? Det er for jeres eget bedste.
Det er der, du tager fejl, hr. Jeg havde troet -
- at Cochise i det mindste havde forklaret, hvilken race vi er.
Ja, men vi er til dato kun stødt på -
- kedelige og føjelige indfødte racer på de mange planeter, vi har befriet.
Ikke en eneste af dem har nogensinde modsat sig flytning.
Faktisk har de taget godt imod det. Så du kan forstå vores forvirring -
- over jeres modstand og stædighed.
Vi kan også være egoistiske og selvcentrerede.
Vi er ikke fremmede for krig... ødelæggende krige.
Kæmpede mellem os selv af grunde, der nu er latterlige.
Men vi er også passionerede om vores ret til at eksistere.
Og vi modsætter os dem, der vil undertrykke eller nægte os vores frihed.
Vi vil hellere dø end at få fjernet de rettigheder, som esphenierne har prøvet på.
Ja. Jeg kan se, du taler sandt.
Så giv os lov til at kæmpe.
Kommandør, giv os lov til at kæmpe, så lover jeg dig -
- at vi giver os fuldt ud, hvis du giver os en chance.
Jeg er kun en kriger.
Jeg har aldrig været i andet end det snævre erhverv.
Jeg har aldrig stillet spørgsmålstegn ved protokol eller ordrer...
Indtil nu...
Hvilket jeg finder mest foruroligende, desorienterende.
Jeg har fået at vide af din søn, at vi har denne virkning.
Du har givet mig meget at tænke over, professor Mason.
- Vi snakker videre om dette. - Det vil jeg se frem til.
Har du et øjeblik?
Lourdes.
- Hvordan har du det? - Mit kranie er fuld af orme.
De går amok, vrider sig rundt derinde.
- Hvordan tror du, jeg har det? - Jeg er så ked af det, Lourdes.
- Jeg ved præcis, hvordan du har det. - Jeg vil have dem ud!
Tag dem ud!
Hør på mig. Jeg skal nok sørge for, at vi finder en måde at få dem ud på.
Men du er nødt til at være tålmodig.
- Stoler du på mig? - Ja.
Det har jeg altid gjort. Lige siden begyndelsen.
- Kan du huske det? - Ja.
Du gav mig mad, hver gang jeg kom hjem.
- Du ville sørge for, jeg havde det godt. - Det virker, som om det er 1000 år siden.
Nu er det min tur til at sørge for, at du har det godt.
Det er et løfte.
Hal.
Hal, jeg...
Vi er måske nødt til at gøre en ende på hendes lidelser.
- Hvorfor siger du det? - Vil du have, at Karen -
- og hele esphenihæren skal vide, hvor vi er?
Er du klar, oberst Weaver?
- Hvor er Tom? - Han kommer.
Lad os gå.
Far!
- Skal vi virkelig til Brasilien? - Jeg tror ikke, vi har noget valg.
- Er du okay? - Ja, nu er jeg jo tilbage hos jer.
Denne vej.
- Jeg forstår det ikke. - I må tage hen, hvor I vil -
- men I skal forlade Boston området så hurtigt som muligt.
Kom så, folkens!
Du ved, at vi vil fortsætte med at kæmpe.
- Det ved jeg. - Jeg kan ikke love, vi ikke går i vejen.
Det kunne jeg godt forestille mig.
Tag den her. Jeg tror, den vil komme jer til nytte.
Vær forsigtig, Tom Mason.
Tak, min ven.
Jeg håber, at vi snart ses igen.
Jeg kan ikke forestille mig noget mere glædeligt.
Gå så.
- De overlever ikke, min søn. - Men de vil helt sikkert dø i fangenskab -
- min ærede far. Det er jeg ikke i tvivl om.
I hele denne krigs historie, har vi aldrig tilladt -
- at den indfødte befolkning var i fare.
- Vi svor en ed om at beskytte dem. - Men du må have set forskellen.
Ja. Det håber jeg inderligt for deres skyld.
Hvad?
Bare duften af frisk fyrretræ. Det er godt at komme ud af byen.
- Det får mit blod til løbe. - Det er ikke bjergluft.
Det er det faktum, at du tror, krigen vil fortsætte.
Du tror, du vil have, det slutter. Men tro mig, Hal -
- du vil aldrig klare den i et rækkehus.
Vil du bruge dine weekender på at klippe hæk og luge blomsterbede?
- Du ville blive bindegal. - Hun har ret, knægt.
Sammenlignet med den rolige desperation i forstæderne -
- vil jeg sige, at en invasion af rumvæsener er paradis på Jorden.
Er du lettet over, at vi ikke skal i junglen, Doc?
Næppe. Disse træsorter er fyldt med myg og tæger, som er -
- ivrige efter at mæske sig i vores blod. Ved du, hvad borreliose kan gøre ved dig?
Vent!
- Hvad har du? - Jeg er ikke sikker.
Der er noget stort på vej imod os.
Far!
Fartøj i sigte!
Karen bed på. Det virkede.
- Jeg håber bare, det er hende. - Det er hende.
- Hal, Ben, Maggie. - Op på benene. Søg dækning! Af sted!
Tom. Hal.
Vi skal have os en snak.
Godt, du er okay, Hal. Jeg har savnet dig.
Jeg har også set frem til at møde dig.
Giv mig én grund til, hvorfor jeg ikke skal skyde dig!
Rolig nu, Tom. Dette er vigtigere end vores personlige uenigheder.
- Det er om volmerne. - Kom til sagen.
Jeg kan se, det ikke udviklede sig, som du havde planlagt.
Du og dine allierede har skiltes.
De er ikke de riddere, som du troede, vel?
Du er tæt nok på nu. Du er godt nok blevet ekspert i skuffelse.
Den eneste grund til, at du vil snakke, er fordi volmerne holder dig beskæftiget.
Du stoler ikke på mig. Jeg ville have det på samme måde, hvis jeg var dig.
Jeg kan sige, jeg har begået fejl, at jeg fortryder måden, jeg har klaret tingene -
- på, men det ville bare være tomme ord for dig.
- Det har du helt ret i. - Derfor regnede jeg ikke med at bilægge -
- vores forskelligheder i en samtale. Men jeg er sikker på, at der vil komme flere -
- ubehagelige opdagelser omkring volmerne.
Denne krig har varet ved i århundreder. Og den vil fortsætte i lang tid endnu.
Som I måske ved fra jeres egen fortid -
- vil der måske komme en dag, hvor vores interesser vil være sammenfaldende.
Jeg vil have, I skal vide, at min dør altid står åben.
- Det mener du ikke, vel? - Jo.
For at bevise mine gode intentioner, så har jeg taget en gave med.
En, jeg tror, du vil sætte pris på, Tom.
Det er sjovt. For jeg har også en gave til dig.
Kom så. Er du okay?
Ja.
Tom?
Jeg ønskede kun at være sammen med dig.
Jeg er så ked af det.
Anne!
- Tom? - Anne?
Tom?
Anne?
Jeg troede, du var død. Gudskelov er du okay.
Hvad med Lexie, er hun med dig?
Har de gjort noget ved hende?
Hun har det fint, Tom.
Men...
Jeg forstår det ikke.
Dette er vores datter Lexie.
Hej, far.
Jeg troede virkelig, vi var enden nær.
Altså med krigen og det hele.
Ja, men vi er tættere på.
I det mindste skal vi ikke bekymre os om Karen mere.
Sikkert. Selvfølgelig.
- Men... - Der er intet men.
Virkelig? Jeg var ellers sikker på, jeg hørte et.
- Lad mig hjælpe dig. - Jeg klarer den.
- Det ved jeg. Lad os gøre det sammen. - Jeg klarer det, Hal.
Hvorfor hjælper du ikke med det derovre?
Jeg kan sikre denne line på egen hånd.
- Okay? - Helt sikkert.
Tænd for den, Lyle.
- Hvor lang tid går der endnu, Pope? - Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte.
Du har 10 minutter. Vi skal have dine ting over i et andet køretøj.
- Måske over i Lourdes'. - Ja, helt sikkert, som om nogen vil -
- vil dele plads med det misfoster.
Hvis du ikke får den ordnet, har vi ikke noget valg.
- Hvordan har dr. Glass det? - Hun sover.
Det har hun gjort meget på det seneste.
Det er, hvad der kan forventes. Har hun ikke fortalt noget om, hvad der skete?
Nej. Hun siger, hun ikke kan huske noget.
Er der ingen tegn på en sonde eller en sporingsenhed?
Det ved jeg ikke. Det tror jeg ikke. Men vi er nødt til at være vagtsomme.
- Selvfølgelig. - Hvad med min datter?
- I hvilken henseende? - I hvilken henseende?
At hun blev født for to måneder siden, og nu ligner hun et seks år gammelt barn.
DNA prøverne viste, at det kunne ske.
- Så hun vil bare blive ved med at vokse? - Det er umuligt at gisne om.
En sidste afskedsgave fra Karen og esphenierne.
Jeg troede dog, de var døde. At jeg havde mistet dem for altid.
Måske når dr... Når Anne vågner op -
- vil hun være i stand til at kaste mere lys over, hvad der skete med hende og -
- jeres datter. Men indtil da. - Jeg ved det.
Okay. Vi er klar til at køre.
Lad os laste dem, folkens. Fem minutter, og så er vi smuttet.
- Lige som i gamle dage, oberst? - Så hvor er vi på vej hen?
Tom og jeg tænkte på, at første stop skal være Charleston.
Advare dem om relokaliseringen til Brasilien.
Vi er nødt til at omgruppere, gøre dem bekendt med situationen -
- og så tænkte vi, at vi ville lede efter Hathaways folk.
- Med hvilket formål? - Starte en ny modstandsgruppe.
Den menneskelige modstandsgruppe.
Af sted.
Hvis volmerne vil kæmpe mod esphenierne, så lad dem.
- Vi har vores egen kamp. - Pope havde ret i en ting.
- Hvad er det? - Det føles, som i gamle dage.
Lang vej endnu, Dan. Lang vej endnu.
Alexis?
Subberne bag denne:
Locutus, fhantom, KaptajnVom TwisterT, Rorschach, DanishBacon